Dobro ti ide, dušo. Tako je. To je dobro.
Sipaj piće. -Sipaću. Sipaću sebi piće.
Peg, fokusiraj se. Pogledaj me i ostani fokusirana.
Ovamo, dušo. Šta mi to gledamo?
Pokušavam da se fokusiram! -Ne pokušavaj previše, Peg. -Pokušavam da se fokusiram!
Rese te vuku dole. Moraš da ih se oslobodiš.
Skini majicu! -Imam je. -Fokusiraj se. Nagni se malo.
To nije pošteno! Peg ju je naterala da ispusti!
To se ne računa. Ti si šampionka!
Nisam ja kriva! Daj mi malo.
To je moje piće. -Nije, gurnula mi ga je sa glave.
Daj da popijem. -Ali mogu da pobedim. Gurnula me je. Nije pošteno!
Znam da možeš da pobediš. -Jesi li siguran? -Da.
Ispustila si... -Palo mi je na haljinu.
Nemoj da mi zapališ kosu!
Dini, dušo, koristi pepeljaru. -Šta?
Ako padne na tepih, nemoguće ga je očistiti. -Pit, tvoja žena je pijana.
Mnogo lupeta.
Trudna je, i zato joj treba još jedno piće, da beba bude zdrava.
Trebalo bi da misli na bebu!
Izvini! Jel ti ovo od unapređenja? Vidite li ovo?
Vidi ovog tipa. Vidi ovo. -Znaš...
Frenk je odradio ceremoniju. Isti je kao i njegov.
Tako je elegantan. -Vidi ovo. Pogledaj ga. -Poljubi prsten, dušo.
Sa ovim ne možeš u krevet. -Bože. Vidite ovu ljubav!
Hoćeš odmah da me poljubiš? -Hoću!
Vreme je za još jednu turu pića!
Još jedna tura!
Za tebe i za tebe, i za tebe.
Hvala.
Hvala. A ovo je za mene! -To je sve za tebe. Popij sve.
Piješ kao smuk a izgledaš kao manekenka.
Dušo. -Prokletstvo.
Hoćeš da se provozamo?
Ispašću iz kola.
O, Bože!
Moraš da voziš. Ti si na redu. Vozi! -O, Bože! Šta?
Ne, nisam spremna! Bože! -Ja sam i previše vozio.
Elis, baš si se popravila. -Znam. Bolje se osećam.
Svaki put si sve bolja. Vozi me kući, Elis. Vozi me kući.
Šta ako si slepa? -Ne mogu! -Uradi to.
Baš ti dobro ide!
U redu, sad ga ispravi. -Jel možeš da mi pomogneš?
Bravo.
Onda je Bani rekla da želi da igra, a nikada pre nije igrala tenis.
Imala je piće u jednoj ruci, i reket u drugoj,
i Džek... nije prolila ni kap.
To je bila
verovatno najseksipilnija stvar koju sam ikada videla.
Želim da te vidim u teniskoj opremi.
Jel istina da Frenk ima teniski teren u svojoj kući?
Saznaćemo, zar ne? -Da. Dragi, reci mi...
koliko će ljudi biti na zabavi,
da bih znala koliko salate od tunjevine da napravim.
Šta je bilo? -Frenk ne voli tunjevinu. -Šta? -Ne sviđa mu se.
Šališ se?
Zašto mi nisi rekao? Planirala sam da mi to bude glavno jelo.
Elis, ne glavno jelo. -Ućuti.
O, ne! Sranje.
Nemoj. -Jel to bila važna vežba? -Ne. -Eksplozija? -Ne.
Inovativni materijali? Možeš da mi kažeš. Zaista sam diskretna.
Znam da čuvam tajnu. -Zakasniću. -Čekaj, ne možeš da odeš.
Zašto? -Zato što se ne osećaš dobro.
Stvarno? -Da, izvini. Zaboravila sam da ti kažem, ali ne osećaš se dobro.
I jedini način da se izlečiš je da ostanemo kući ceo dan,
i da te negujem, ljubim i da ti kuvam... -Aha. -Ne.
Zdravo. -U redu.
Sranje! Džek, čekaj!
Ćao. Učini nas ponosnim.
Projekat Viktori, dan 987. Sigurnosni nivo, žuti.
Svi zaposleni su na putu ka sedištu Viktorija.
Svi stanovnici bezbedni i na raspolaganju.
Uživajte u lepom danu, dame, i ostanite sa nama zbog Frenkijeve emisije.
Piter me je naterao da se zakunem da nikome neću reći.
Izgradiće ceo novi red kuća iza nas, pa ćemo biti mnogo bliže gradu.
Stvarno? -Aha.
Čekaj, kako smo time bliži gradu?
Nećemo biti najdalje od grada.
Dobro jutro, dame. -Dobro jutro, Šeli.
Imam neke veoma važne vesti.
Na projektu Viktori je angažovan novi zaposleni, Bil Džonson,
i ja sam pozvala njegovu ženu da nam se danas pridruži.
Molim vas da svi poželimo toplu dobrodošlicu Vajolet Džonson.
Dobrodošla, Vajolet.
Počnimo. Prvi stav.
Zapamtite, dame, lepota je u kontroli.
U simetriji je blagodet. Krećemo se kao jedna.
Uvuci stomak.
Glavu gore.
Tako je.
Naravno da Margaret nije bila na času. Opet sam videla Dr. Kolinsa kod njih. -Ne!
Šokirana sam što Ted još uvek ima posao. Ne gnjavi je, Frede!
Da. -Bože. -Jadnik. -Upoznala sam je. Novu ženu. -Vajolet.
Kakva je? -Kao lepi, prestravljeni jelen.
Očigledno je muž pravi kreten.
Džek bi što pre trebalo da angažuje nekog.
Ma daj! Din kaže da će Džek uskoro biti unapređen.
Nadam se. -Bićeš odmah iza nas. Šta praviš za zabavu?
Moja đavolska jaja. -O, Bože. Džek će biti izvršni direktor.
Pridrži mi ovo, molim te. Sad je dosta. Zovem Deda Mraza.
Niste mi ostavili izbora. -O, ne. -Moram da ga pozovem. Moram!
Zato mi je Deda Mraz dao svoj broj. Rekao je da ga pozovem ako ste nevaljali.
Zovem ga. Volela bih da imam izbora. Daj mi to. -Ali, prestali smo!
Ne. Daj mi to!
Važno je samo kako ćete reagovati u tim trenucima.
Verujem da ćete dokazati svima koji su ikada sumnjali u vas,
da ste dostojni života koji želite.
Čujemo se sutra.
Sranje.
...jer smo odlučili da ostanemo.
Zdravo. -Zdravo.
Kako si proveo dan? -Sada je mnogo bolji.
Spremila sam pečenje.
Šta još? -Pire krompir. -Šta još? -Boraniju.
I šta još? -Punjeni paradajz.
I šta još?
Ima toliko... kože.
Zašto ne odeš po svog brata?
Prestani da pevušiš tu pesmu. Kako se zove? -Ne znam.
Nadala sam se da ćeš mi ti reći. U glavi mi je već danima.
Možda je to dečja pesma. Nešto što pevaju tvoja deca.
Ja nemam decu. -Ne vuci me za jezik.
To jednostavno nije ono što želimo. Zabavljamo se.
Živim pored njih. Ne bi verovala šta sve čujem.
Kao da su na večnom medenom mesecu.
Džek i Elis imaju vremena samo jedno za drugo. -To nije ono što želimo.
Plus, Banina deca ionako više vole mene nego nju. -To je istina, baš je iritantno.
Mislim da je tri savršen broj. Bill želi četvoro.
Čim dobijete jedno, sve je isto.
Samo trenutak...
Elis, koliko beba treba da ima Vajolet? -Najmanje sedam.
Gospode, gde si bila?
Izveštila sam se u izbegavanju razgovora sa drugim ljudima.
Ovo mesto je neverovatno! -Nisi videla ni pola toga.
Mogla bih da spavam u njihovoj kadi i nikad me ne bi našli. -Sigurno! Zdravo!
Zdravo! -Da li ste zainteresovani za piće?
Da, hvala. -Da, veoma smo zainteresovane.
Ćao. -Ćao. -Hvala.
Užasavaju me. -Tako su jezivi.
Sto posto spavaju naopačke. -Jel svaki dan nose istu odeću?
Taj mali čudak pravi najbolji martini koji sam ikada pila.
Bili smo na medenom mesecu na "Si Ajlendu".
Šta? -I mi takođe. -Stvarno? -Da, jeste li jeli kod "Dominika"?
Bio sam malo nervozan. -Trebalo mi je vremena da se naviknem.
Da. Potrebno ti je neko vreme. -Da. -Ali vremenom postaje lakše.
Da, tako je. Uzbuđen sam što sam ovde. Toliko, da ne mogu čak... -Ko bi rekao.
Da budem iskrena, bila sam dezorjentisana otkako smo stigli. -Da.
Bil kaže da je džetleg. Sve mi je bilo malo mutno.
To je pustinjski vazduh. Navići ćeš se. -To je rekao i Dr. Kolins. Fino što je svratio.
Džek, ti si...? -Ja sam tehnički inžinjer. -Nek ide zajedno sa nama u kupovinu.
U suprotnom odeljenju od Dina i Teda. -Da, tehnički lošije, manje važno odeljenje.
Nisam baš stigao da pričam sa Frenkom.
Frenk i ne mora da priča sa tobom. -Izvini, nisam...
Nemaš pojma koliko je sjajan. Ili šta može da uradi.
Imaš sreće što ga poznaješ, a da i ne spominjem što si bio u njegovoj kući.
Izvinjavam se.
Samo sam bio uzbuđen.
Ljudi, idemo. Kreni. -Ovuda? -Da, trebalo bi da ideš ispred.
Dođite ovamo.
Obično nemamo priliku da dočekamo parove u našem domu.
Ali ovom prilikom, jednostavno nismo mogli da čekamo
da pozdravimo naše najnovije stanovnike.
Bil, Vajolet...
Tako sam srećna što možete da da učite od mog muža,
pridružite se ovom projektu i postanete deo ove porodice.
Frenk je izgradio nešto zaista posebno.
Ono što je stvorio ovde, to je...
To je drugačiji put.
Bolji put.
I imamo jedni druge... -Zašto smo ovde?
Idemo, odmah.
Ne bi trebalo da budemo ovde.
Šta to bi?
Molim vas.
Margaret i Ted prolaze kroz težak period.
Margaretino pitanje je u redu. To je dobro pitanje.
Zašto smo, dođavola, ovde?
Zašto, kada ovaj pejzaž može izgledati tako...
jalov, tako grub, tako prašnjav, tako...
bezvredan?
Zašto ne pobeći? Zašto se ne vratiti na sigurno, na status kvo,
gde je bezbedno, gde treba da budemo?
Ne, ja biram... mi biramo da budemo na svom mestu. Jel tako?
Da tražimo teže, da kopamo dublje.
Da iskopamo taj čisti, neobuzdani potencijal.
Taj dragulj bezgranične i nezamislive vrednosti.
Previše je lako odvući pažnju onim što vam se čini.
Mnogo je teže, "hrabrije", rekao bih...
tražiti ono što bi moglo biti.
Dine,
šta je neprijatelj napretka? -Haos. -Da.
Gadna reč. Haos.
Nemilosrdni neprijatelj, taj haos.
Bezizražajna energija, inovacije sprečene,
nada ugušena, briljantnost prikrivena.
Vidim briljantnost u svakom od vas. Tačno znam ko ste.
Šta mi radimo? -Menjamo svet. -Šta radimo? -Menjamo svet.
Tako je.
Kad pogledam okolo, vidim još jedan razlog zašto sam ovde.
Nekada nepoznata lica, svi stranci, a sada...
jedna hrabra porodica. Muškarci poput Dr. Kolinsa.
Jedan od naših osnivača, koji je gradio ovu zajednicu sa mnom.
Hvala vam, Dr. Kolins, za vaše vizionarstvo.
I avanturisti poput Bila, našeg najnovijeg neustrašivog istraživača.
Ovaj hrabri, mladi Robinzon Kruzo,
koji je izabrao da nam se pridruži u ovoj avanturi.
Bile, hvala ti što si naš partner u ovome.
I hvala tebi, Vajolet, što si mu partner u ovome.
Nije mogao ovo da uradi bez tebe.
Sve vi žene...
Mi muškarci tražimo mnogo.
Tražimo snagu, rame za plakanje...
hranu, čistu kuću, i diskreciju, iznad svega. A to...
To je veoma teško.
Ti si moja stena. Ne bih bio ovde bez tebe.
Hvala ti.
Možete da idete.
Džek?
Margaret. -Skrivaju me ovde.
Samo trenutak, Elis. Biće ona dobro.
Nisam dobro. Ništa nije u redu.
Samo treba da spava. -Ne spavam. Sanjam ružne snove.
Šta radiš?
Pitam se zašto sam izabrao ovu kravatu.
Sviđaju mi se tvoje kravate.
Ne. Puno je ljudi napolju.
Džek, ima puno ljudi. Puno je ljudi napolju.
Impresioniraj ga u igri dublova. Svidećeš mu se u ovoj opremi.
Da, da, da. Možeš li to da staviš na Dinov račun?
Još uvek ne mogu da verujem da možemo svuda da plaćamo.
Da, ali Viktori ima stvari koje se ne mogu kupiti novcem.
Istina je, ne moraš da brineš o vremenu ili da učiš da voziš.
Volim da vozim. -Ne. Ti voliš da te Džek podučava vožnju. To je predigra.
Da se vratimo na listu gostiju. Da li su Keti i Bob bili kod Frenka?
Rekla bih. -Stvarno?
Izgleda tako nasumično, zar ne? Ko će biti pozvan, a ko neće.
To nema veze sa stažom, ili uspehom, ili da li si popularan, zar ne?
Buć-buć. Ko je spreman da zaroni u leto?
Uzimam. -Odvratno.
Čula sam da je Margaret napravila scenu. -O, Bože.
Jel nekog polila pićem? -Šta? Ne. Nije tako bilo.
Bila je uznemirena. -Bilo je ponižavajuće, i zbog nje će Ted dobiti otkaz.
Da Piter dobije otkaz, ubila bih se.
Ne šalim se. Ne mogu da živim nigde drugde.
Margaret je zaista teško.
Ko je kriv za to?
Znam. I dalje mi je žao nje.
Naravno. Bila je to strašna nesreća. -To nije bila nesreća. -Bani, prestani.
Ne želim da budem nepristojna. Znam da ti je bila prijateljica.
Bila nam je prijateljica, dok je bila normalna.
A onda je poludela.
Odvela je sina u tu pustinju.
Mislila je da je videla nešto. -Halucinirala je.
Nije bilo sasvim jasno šta se desilo.
Znala je koliko je to opasno, baš kao i svi mi.
Jedina stvar koju traže od nas je da ostanemo ovde, gde je bezbedno.
Ali ipak je odvukla sinčića u tu vukojebinu.
Ako ne žele da idemo tamo, imaju svoje razloge.
Kad su je pronašli, bila je sama. Njega nikada nisu našli.
Znala sam da je umro, jednostavno nisam shvatila...
Ona tvrdi da su ga uzeli da bi nju kaznili.
Dečaci i njihove igračke. Bar znamo da rade svoj posao.
Šta misliš da oni stvarno rade tamo?
Kako to misliš? -Mislim, znam šta kažu.
Znate, "razvoj inovativnih materijala".
Ali, ponekad Piter aludira da oni zapravo prave oružje.
I to se sve dešava pod zemljom, jer je Frenk otkrio... -Peg.
Izvinjavam se.
Svi smo ovde jer verujemo u projekat. -Tako je.
I mi imamo poslove, koji su podjednako važni.
To što radimo kod kuće, podržavamo ih i brinemo se o njima.
Bez toga ne bi mogli da menjaju svet.
Svi se fokusiraju na žrtve koje podnose tražeći ono što žele.
Ja želim da se fokusirate na žrtve koje podnosite ne radeći ništa.
Tako što ne idete za onim što ste zaslužili
vi uzimate manje od života.
Žrtvovanje ne zahteva samo hrabrost. Potrebna je vera, govoreći:
"Izdržaću ovaj bol, ovu ranu, ovaj napor,
znajući da me ono što želim čeka na drugoj strani".
Strašno je žrtvovati nešto.
Ali žrtvujete nešto više sedeći u tom strahu.
Čujemo se sutra.
Nema kupovine danas, a? -Molim?
Rekoh, danas nema kupovine? -A, ne. Ne.
Ovo je zadnja stanica, moraću da se vratim u grad.
U redu je, samo uživam u vožnji.
Samo sam osetila potrebu da izađem iz kuće.
Da udahnem svež vazduh.
Gospodine? Vidite li to?
Jeste li dobro, gospođice?
Jesam. Vidite li taj avion?
Ne znam o čemu pričate. -Eno ga avion, zar ne...
O, ne! Bože! Stanite!
Taj avion se upravo srušio!
Da li ste sigurni?
Jesam! Morate nas odvesti tamo. Samo se srušio. Pokazaću vam gde.
Da vas odvezem? Ne, ja ne idem tim putem.
Šta? -Ja ne idem tim putem.
Moramo da ostanemo ovde, gde je bezbedno.
Ali ja... ne mogu da idem tamo sama.
To nije moja trasa. Ne mogu.
Ali šta ako im zatreba pomoć? Hej!
O, Bože.
Šta nije u redu sa vama?
Hej.
Treba mi pomoć. Desila se nesreća. Srušio se avion...
Ima li koga?
Možemo da se oslobodimo.
Možemo da se oslobodimo onoga što nas je društvo naučilo da osećamo.
Možemo se osloboditi haosa
koji vlada pod okriljem jednakosti.
Možemo pasti dublje u ono što znamo da je istina,
da žudimo za redom.
Dozvolite svojoj svesti da zaroni
u ovaj svet, u ovu istinu.
Utonite dublje u stvari kakve bi trebalo da budu.
Elis.
Džek? -Budna si.
Nisam ni imao vremena da postavim sto.
Šta se dešava? -Pa, spremam ti večeru.
Trebalo je da bude pet jela.
Nažalost, mislim da ćemo ih svesti na tri.
Ne gledaj to. To jelo nije zvanično u meniju.
Šta se desilo? -Preterao sam sa začinima.
Koliko dugo si kod kuće? -Nekoliko sati.
U redu.
Ne gledaj to. U redu, spremam pečenje.
Znaš, ono koje si spremila za moj rođendan? Samo uz nekoliko izmena.
Bila sam ovde kada si ti stigao? -Da. Spavala si u sobi.
Jel stavljaš šargarepu u pečenje?
Kako sam stigla kući? -Mislim, trolejbusom.
Čekaj, on je izašao po mene i dovezao me? -O čemu pričaš?
Džek, sišla sam iz trolejbusa. Videla sam avionsku nesreću.
Elis, mislim da bih čuo da je došlo do pada aviona.
Ne, Džek, videla sam... -Umeju da budu prilično glasni...
-i počela sam da hodam i... -...i teško ih je ne primetiti.
Hej. Jesi li dobro?
Ne, ne znam. Nisam... -Šta nije u redu?
Sanjala sam stvarno čudan san. Zaista čudan san.
Žao mi je.
Da li znaš šta mi se dešava kod čudnih snova? -Šta? -Ogladnim.
Hoćeš malo šargarepe? -Hoću.
Elis, želim nešto iskreno da ti kažem.
Mislim da ovaj pire krompir neće ispasti dobar.
To je zato što prvo treba da ga skuvaš, dušo.
Znao sam da mi nešto nedostaje. Kakav idiot.
Pusti me da stavim lonac. -Ne, ne... -Samo da... -Spremi nam piće, opusti se.
Ja sam tvoj kuvar večeras!
Voliš li me?
Najviše.
Kuvam krompir, ja kuvam krompir.
Da, uvek ima ljudi koji će imati koristi od statusa kvo,
i oni će doći po nas. Oni već dolaze po nas.
Spreman sam da žrtvujem sve za tebe.
Daću sve što imam da stvorim bolji svet za sve nas,
ali ne mogu da te zaštitim bez tvoje lojalnosti.
Kada nešto obećaš, držiš li to obećanje?
Da li je tvoja reč tvoja garancija? Da li je tvoja reč tvoja istina?
Da li je to naš dogovor?
Čujemo se sutra.
Halo? -Otišla si tamo. Videla si.
Margaret? -Videla si. Sve nas lažu.
Ne mogu sad da razgovaram sa tobom, Margaret.
Niko ne postavlja nikakva pitanja.
Ne možemo više da ostanemo ovde, Elis.
Nisam luda. -Ponašaš se nenormalno i moraš da prekineš sa time.
Elis, poznaješ me...
Ne.
Margaret?
Ne. Ne, nemoj!
Čekaj!
Margaret!
Džek, ti ne razumeš. Bila sam tamo. Sve sam videla. -Umoran sam, Elis.
Videla sam je kako pada. -Želim da spavam.
Pokušala sam da joj pomognem, a onda su me odvukli. Zašto su me odvukli?
Prestani! -Nema šanse da je ona dobro, Džek. Ne.
Ne znam šta da ti kažem. Ted je upravo s njom u bolnici.
Rekao je da joj treba nekoliko šavova.
Okliznula se čisteći prozor. To je bila nesreća.
Nije. Videla sam je. Isekla je samu sebe.
Imala si lošu noć. -Nisam! -Nisi se osećala dobro.
Pala je, a ti si zamislila najgori mogući ishod.
Prerezala je vrat! -To je ludo. Ludost.
Džek, sve sam videla. Prerezala je vrat!
Svuda je bilo krvi. Nije samo nekoliko šavova.
Molim te, ne budi histerična.
Džek...
Bila mi je prijateljica.
I obratila mi se za pomoć.
A ja sam je ignorisala.
A onda se ovo desilo.
Osećam se krivom.
Niko nije kriv, Elis. To je bila nesreća. -Nije.
Rekla je da će doći po nju jer nešto zna.
Zašto lažu o tome šta se desilo? -Molim te, samo prestani. -Šta kriju?
Daj dušo, moraš priznati da je ovo čudno. -Prestani! -Nešto nije u redu!
Šta radiš na projektu Viktori?
Znaš šta radim, Elis. Ja sam tehnički inženjer.
Znam.
Ali, šta oni rade?
Molim te...
Šta se zapravo dešava?
Ne pitaj me to. -Razvoj inovativnih materijala?
Znaš da ne možemo da pričamo o tome. -Šta to uopšte znači?
Šta to uopšte znači? Da li znaš?
Da li uopšte znaš šta Frenk zapravo radi? -To je poverljivo.
Zabranjeno nam je da razgovaramo o našim poslovima sa drugim odeljenjima, znaš to.
Šta ako je Margaret bila u pravu? -Prestani, Elis.
Šta ako je ovo mesto opasno? -Prestani!
Ja sam deo nečeg važnog, Elis.
Ovaj projekat, i ono što Frenk radi je važno.
Znam to, dušo, ali ti me ne slušaš. -Ne dobije svako ovakvu priliku.
A ako nastaviš da tako pričaš, sve ćeš dovesti u opasnost.
Brineš se da nećeš biti unapređen? Zbog toga si zabrinut?
Zbog našeg života, Elis. Našeg zajedničkog života. Zbog ovoga.
Mogli bismo sve da izgubimo.
Molim te. Kontroliši se.
Molim te.
Jebote.
Viktori je siguran i bezbedan.
Savršeno mesto za podizanje porodice koju ste oduvek želeli,
kada se ne opuštate sa prijateljima ili uživate u veličanstvenom pejzažu
ovog suncem okupanog raja.
Mada, možda ćete naći najbolji pejzaž na klupskom bazenu.
Ovde možete živeti život kakav zaslužujete. Svi možemo da živimo život...
Kad bih mogla nešto reći Frenku, bilo bi samo: "Hvala". Jer nisam znala
da mogu biti ovako srećna.
Iskreno, ni ne sećam se svog života pre Viktorija.
Frenk nam je pružio priliku naših života. Ne bih...
Tako smo srećni što smo ovde.
Hara li neki virus? -Ne koliko ja znam.
Mislim da se radi o uobičajenoj iscrpljenosti.
Da li si u poslednje vreme doživela nove stresove ili pritiske?
Videla je Tedovu ženu kako pada. Mislim da je to bio šok za nju.
Čoveče, to je bio pravi pad. Bilo ju je tako sramota.
To nije bio pad.
Prerezala je sebi vrat. -Elis. -Pusti je.
Traumatični doživljaj često može dovesti do iskrivljenih sećanja.
Čak i noćnih mora.
Mogu da ti prepišem neke tablete.
Mislim da mi one ne trebaju.
To je iz predostrožnosti. MARGARET VOTKINS, BEZBEDONOSNI RIZIK
Većini mojih pacijenata su dosta pomogle.
Samo će te opustiti.
Ne trebaju joj.
To nije problem. Možemo ovo da rešimo i sami.
Sačuvaću to u fajlu.
Šta si uradio Margaret?
Molim?
Tedovoj ženi.
Izvinjavam se, ja samo...
I dalje ne razumem kako je ona dobro.
Ne bi želela da raspravljam o detaljima tvog lečenja
sa mojim drugim pacijentima, zar ne? -Ne bih imala ništa protiv.
Stvarno bih volela da znam kako si je izlečio.
Kao što znaš, mi ovde obezbeđujemo i psihijatrijsku i fizikalnu negu.
Margaret su bile potrebne obe.
Dobra vest je da je fizički dobro, ali psihički nije.
Imala je značajne probleme. Ispade. Paranoju.
Onemogućila je Teda da radi svoj posao, tako da on više ne radi na projektu Viktori.
Trebalo joj je dosta pomoći.
Ne kao tebi.
Ne. Ona je dobro. To je nešto potpuno drugačije.
Kako vi Britanci kažete?
"Smiri se i nastavi dalje."
Džek. Hoćeš li da me ispratiš? -Naravno.
I zapamti... uvek možeš da me pozoveš telefonom.
Puno hvala.
Hajde.
Znaš naš stav o tome.
Drago mi je što si se vratio. Zaboravio si ovo.
Zaboravio bih i glavu da mi nije zašrafljena.
Džek, zar ne bi trebao da se vratiš nazad na posao? -Da. Naravno.
Vidimo se večeras. -Aha.
O, ne. To nije...
MEDICINSKI PREGLED
PACIJENT JE ODBIO LEČENJE POSLEDNJE UPOZORENJE
Možda ću pitati Šeli da li želi da igra, ako bude zgodne prilike.
Još uvek si u kadi? Zakasnićemo.
Jesi li videla haljinu koju sam ti doneo? Kupio sam je prošle nedelje.
Stalno sam te zamišljao u njoj.
Hvala ti. -OK.
Izgledaš neverovatno.
Pomislio sam da treba da probamo nešto ludo.
Hajde da imamo bebu.
Šta? -Ne sada.
Volim te.
I želim više od tebe.
A mislim i da želim i mali deo tebe.
Ne znam, mislim da bi bilo zabavno.
Samo razmisli o tome, važi?
U redu.
Večeras će biti sjajno. Izgledaćeš prelepo.
Dobro veče. Čekali smo vas. -Izvinjavam se.
Rezervisali smo vam najbolji sto.
Drago mi je da te vidim, čoveče.
Zašto se vas dvoje uvek svađate? Šta nije u redu sa tobom?
Uvek. Konstantno. -Sve je u redu.
Zdravo. -Konačno! Zdravo.
Zdravo. O, moj Bože!
Popij ovo.
Izgledaš baš kao lutkica. Zavrti se!
Ovo je moje, ovo je tvoje. Hajde, uzmi.
Sve do kraja. -Popij sve! -Tako je!
Evo i izgrednika.
Ne mogu da verujem da ste svi zajedno za jednim stolom.
Mislim da je bolje zbog osiguranja, da budem iskren. -To je tačno.
Elis, kako se osećaš? -Dobro. Dobro se osećam.
Ovo je prelepo. Hvala ti što si nas pozvala.
Ako čujem da se lome čaše, vraćam se ovde.
Ne izazivaj nas, ili ćemo razbijati čaše celu noć.
Vidimo se kasnije na plesnom podijumu? -Da, gospođo. Naravno.
Da li moj muž ume da napravi žurku ili ne?
On toliko čini za nas.
Više nego što bismo ikada mogli da mu se odužimo.
Pripremila sam mali poklon za njega.
Za sve nas, zapravo. Nadam se da ćete uživati.
Tako je!
Bila si tamo.
Videla si.
Imala je ispade.
Bila je paranoična.
Šta kažete?
Tu si. Klanjam ti se.
Idemo jedan aplauz! Hajde!
Jel vam se svidelo? Ljudi da li vam se ovo svidelo?
Ustanite sa svojih stolica, hajde!
Kako si, draga? Drago mi je da te vidim.
U redu, to je ono o čemu pričam. Naporno radimo, zaslužujemo da se zabavimo.
Šta kažeš na to, Džeko?
Džek, hoću da idem kući. -Šta? -Hoću da idem.
Hajde, Tim! Tako je!
Šta kažete na ovo? Jedan aplauz.
Molim te, moramo da odemo. Odmah. Molim te.
Sipaću ti piće. Bićeš dobro.
Samo najbolje za Viktori. Bože moj! U redu, sedite.
Sada moram da nastavim posle ovoga što će biti teško, ali...
Džek... -Moram priznati da sam...
i ja nešto isplanirao.
Znam.
Da. U redu.
Džek Čejmbers.
Molim te, popni se ovde na trenutak.
Džek, molim te, moram da idem kući. Moramo da krenemo.
Hajde ljudi, pozdravimo ga aplauzom.
Potrebno mu je malo ohrabrenja.
Veliki aplauz. Poželimo mu veliku Viktori dobrodošlicu!
Džek Čejmbers.
Večeras je moja omiljena noć u godini.
Volim da nas vidim sve zajedno, videći koliko smo svi napredovali.
Ali malo njih...
Malo njih je napredovalo tako...
impresivno... kao ovaj mladić ovde.
Dugo sam razmišljao o ovome, sam Bog zna.
Svakako je neuobičajeno.
Ali znate šta? Ovaj čovek je neuobičajen.
Ovaj čovek me zadivio.
Džek Čejmbers, počastvovan sam...
da te pozovem da se pridružiš našem...
višem savetodavnom odboru.
Jesi li ti čovek koji kažeš da jesi?
Dobro ti stoji.
Hvala ti na lojalnosti.
Dobre stvari tek slede.
Šta kažete na ovo, dame i gospodo?
Hoćete da vidite kako momak pleše?
Pogledajte ga kako pleše!
Tako je! Tako je!
Vidite šta on može!
Ne govori to. Naći ćeš drugi posao.
Elis!
Hej. Šta nije u redu? Dušo.
Šta se desilo? Šta nije u redu?
Sjajno!
Sve je u redu. U redu je.
Bani, moramo da idemo. Moramo da odemo odavde odmah.
Ne, ne. Sve je u redu. -Moramo da idemo.
Sve je u redu. Daj. Reci mi šta se desilo?
Šta kažete na ovo? Vidite li kako pleše?
Margaret je bila u pravu.
Postavljala je pitanja koja ne žele da im postavljamo.
I onda su je ućutkali.
Nije se okliznula. To nije bila nesreća. Videla sam šta se desilo, kako pada.
Lažu o svemu.
Pleši, Džek!
Hajde da ga nateramo da se vrti, hoćemo li?
Izašla sam napolje i videla. -Izašla si gde?
Da, tako je! Hajde momče, brže!
Nastavi! Hajde! Tako je!
Zar ovo nije neverovatno?
Ispravi se!
Ispravi se, nakloni se! Zaslužio si!
I kada sam ga dodirnula, videla sam nešto.
I stalno se sećam stvari.
Čula sam Frenkov glas, i on je u mojoj glavi...
To je i više nego samo proslava
naše slobode od proizvoljnih propisa društva,
to je proslava oslobođenog potencijala!
To je podsetnik ko smo mi!
Jel mogu da ti pokažem? Hajdemo napolje.
Niko sada ne obraća pažnju. Možemo uzeti Dinov auto.
Možemo da se uputimo... -Prestani. Prestani!
Jesi li poludela? -Molim? -Išla si u glavni štab?
Jer sam videla avionsku nesreću. -To je pravilo koje traže da poštujemo.
Znaš koliko je to opasno.
Ne idemo unazad. Idemo napred, zar ne? Krećemo se!
Ukrala si od Dr. Kolinsa? -Zato što Margaret nije dobro! -Kontroliši se, Elis!
Ponašaš se kao dete.
Tvoj muž ima najvažniju noć u svom životu.
On slavi, a ti pokušavaš da ga uništiš? -Ne! Ne! -Zvučiš baš kao Margaret!
Čiji je to svet? -Naš!
Čiji je ovo svet? -Naš!
-Čiji je ovo svet? -Naš!
Čiji je ovo svet? -Naš!
Oni to zovu Operacija Ekstrakt. Imaću veća ovlašćenja.
Ja ću sve to sam pokrenuti,
što znači da Frenk ima poverenja u mene.
Dobrodošli! -Vidi ti njega. -O, Bože. Prelepe su. Uđite.
Za tebe su. -Hvala. -Jel kasnimo? Mislim da kasnimo.
Bukvalno stižemo u isto vreme. -Šta si to donela?
Šta god da se ovde dešava, sviđa mi se.
Da, dekoracija je... -Drago mi je, Bil.
Druže, reci mi istinu. Jel stvarno dolazi? -Ovo je za tebe. Mislim da dolazi.
Kako si uspeo da nateraš Frenka da dođe kod tebe? -Nisam ja, nego Elis.
Ovo su priviilegije. Shvatam. Ovako živiš.
Da li je sve u ovoj kući kao iz kataloga?
To je kuća. Pokaži mi prsten.
Jesmo li stigli pre Bani? -Ona ne dolazi.
Rekla sam ti.
Izvinite, momci. Mogu li samo... -Da.
Dobra je stvar što znaš da plešeš, jer si grozno neprivlačan.
Stigli su!
Hvala. Drago mi je da te vidim.
Znao sam. Rekao sam Peg da će biti opuštena zabava.
Džek! Ti ludi kučkin sine!
Šta da radim sa ovim? -Stavi je kod sebe.
Rekao sam joj da će ovde biti opušteno.
Stavi da se rashladi. -Hvala što si došao. -Ponosan sam na tebe.
Hvala. -Kakav divan dom. -Džek, jel možeš Šeli da napraviš koktel? -Naravno.
Frenk, sinoć je bila sjajna žurka. -Jeste.
Poželim da stavim svoju ženu u čašu za martini.
Svidelo mu se to. -Ne, nije. -Gde ti je piće? -Evo ga. Živeli!
Živeli. Divan dom.
Kako si? -Ja? Sjajno sam.
Posle noći koju je Džek imao, sjajno se osećam. -Naravno.
Živeli. Hvala što si došla.
Sinoć si bio sjajan. Sve vreme smo pričali o tebi.
Idite sada i uživajte. Ja odoh da spremim jela i vidimo se... -Jel ti treba pomoć?
Ne, ne treba. Uživajte. -Sigurna si? U redu.
Sviđa mi se ovaj gramofon. -Sviđa ti se, Bile? -Sviđa mi se.
U mojoj kući imam klupu. Kako si uspeo...
Verovatno si do sad shvatila da sam dobra u pravljenju predjela.
To je veština. -Možda da me jednom naučiš. -Ne može da se nauči.
Saznao sam nešto veoma uzbudljivo.
Zaista? Šta to? -Priča se da ti i Džek pokušavate.
Pa... videćemo.
Nadam se da ćemo dočekati dečačića.
Žao mi je što ti Bani nije verovala.
Ali s druge strane, ti nisi verovala Margaret, tako da...
zašto bi iko verovao tebi?
Bože, fasciniraš me.
Jer sam čekao nekoga poput tebe. Nekoga ko će da me izazove.
Nijedan veliki čovek nije promenio tok istorije
a da nije gurnut do granica svojih mogućnosti.
A ti me guraš.
Da.
Nadam se da ćeš nastaviti.
A ipak, tu si. Pripremaš večeru.
Kao dobra devojka.
Sedi. -Naravno. -Znaš li jel dečak ili devojčica?
Ne znam, nadam se da je dečak. Hvala.
Njih nikad dosta, zar ne? -Devojke su naporne. Jesu.
Odmah dolazim, važi? -Hvala.
Elis mi je rekla da si sjajan teniser. -Stvarno? -Da.
Samo je bila učtiva. -Tražimo neke žestoke protivnike.
Ako ikada budeš spreman da igraš, pozovi me.
Čuo sam za taj bekhend, čuven je. -Ako želiš partnera, tu sam, čoveče.
To je veliki pritisak. Ne znam da li... -Hvala.
Ja sam dobio ribu. Ne znam šta vi jedete.
Lepo je videti poznato lice. -U svakom slučaju, ti prozori tamo,
prozori sa letvicama? Zapravo se zovu žaluzine.
Jeste li to znali? Ne znate zašto. -O, čoveče.
Dakle, etimološki je "ljubomora".
A ti kažeš: "Čija je ovo beba?", a oni kažu: "tvoja".
A ti kažeš: "Kako je to moguće?"
I to je tvoja beba. I to radim svake godine.
Vajolet, odakle si?
Molim? -Pitam te, odakle si?
Iz Filadelfije. -Ja sam iz Filadelfije! -Stvarno?
Nisam to znala. -Znala sam da mi se sviđaš. -Većina žena ovde je iz Filadelfije.
Ili iz Baltimora. Ili Čikaga.
Primetila sam. -Hoće li neko nešto? -Meni na primer ne nedostaju zime.
Ne. Ja volim sunce iako mi je koža kao alabaster.
Ja volim sunce. Volim plažu. -Voli.
Koja je bila poslednja plaža na koju si išla?
Zabavna činjenica o plaži. Pročitao sam ovo. -Da?
Plaže su zapravo neke od najprljavijih mesta na celom svetu.
Samo gomila bolesti i... -Piter!
Ne govori "bolest" za stolom. -Istina je. Moraju da znaju.
Verovatno mogu da pretpostavim. Hilton Hed? Kejp Kod? Ili Džersi Šor?
A svi smo bili na medenom mesecu na Morskom ostrvu,
ili Pokonosu, ili na Nijagarinim vodopadima.
Mislim da su popularne destinacije za medeni mesec. Skupe. -Prelepe.
Piter, nisi završio svoju priču.
Bil je verovatno jedan od najgorih igrača golfa... -Izvini, Piter.
Nisam još završila. Vajolet, gde si upoznala Bila?
Pa, sreli smo se u vozu. -Ka Bostonu. -Da. -Da.
Ispustila si kartu. Sagnuo se, podigao je, i dao ti je, zar ne?
Jeste, da.
Tako je Margaret upoznala Teda.
I Peg, da li sam u pravu kada mislim da je tako Debi Mekintajer upoznala svog muža?
Da, jesam. Tako su se upoznali.
Da, istina je. Ljubomorna sam. Tako slatka priča. Da.
Čudno, koja slučajnost... -Neverovatno.
Postoji mnogo različitih priča koje su nam ispričane. Govore nam šta da pamtimo.
Dok...
mi pokušavamo da zapamtimo stvari, koje oni žele da zaboravimo.
Kao Margaret. -Elis... -Ne, Džek. U redu je.
Radoznao sam da čujem gde ovo vodi.
Frenk nam nešto radi.
Zablude, problemi sa pamćenjem, histerija.
Videli smo ove probleme kod Margaret, i znam da je to potpuno izlečivo.
Dr. Kolins ti je prepisao gomilu lekova, koje ti očigledno ne uzimaš.
Pitanje je zašto... -On nas laže. Laže sve nas.
Bani, tvoja najbolja prijateljica, je zabrinuta za tebe.
Ona misli da ti je potrebna pomoć. Jel zato nije ovde večeras?
Zato što ne želiš da te podseća na to. -On te iskorišćava. Iskorišćava sve nas.
Da li uopšte znaš šta je zapravo projekat Viktori?
Jesi li ikada pitao? -Jesi li ti?
Jesi li zbog toga išla tamo?
U glavni štab?
Šta?
Izvini. Tako mi je žao. -Elis... -Ali ti ne znaš šta on radi.
Sama si otišla tamo. Ignorisala si sva pravila.
I dovela je sve vaše živote u opasnost.
Da, otišla sam tamo do štaba i videla šta krije. -Krijem? -Laže nas.
Bože. -Sve nas laže o tome šta je zapravo projekat Viktori.
Zarobio nas je ovde. -Elis... -Zarobio?
Nadam se da se niko ne oseća zarobljenim. Da li se osećate zarobljenim? Vajolet?
Peg?
Ti si psihotična.
Ti doživljavaš poverenje kao osećaj zarobljenosti,
a ipak ukazuješ poverenje svaki dan. Svi mi to radimo.
Večeras si nam ukazala poverenje u svojoj kući.
Kao što sam ti ja ukazao poverenje u svojoj spavaćoj sobi.
Elis? Da li se sećaš toga?
On... pokušava da stvori svet.
Ako želiš da izložiš argument, koristi sopstvene reči, Elis.
On nas iskorišćava. -Svojim rečima! -Šta je u ovoj hrani?
Hajde da pričamo o tome! Odakle je došla? -Žao mi je, ljudi. -Razmislimo o tome.
Žao mi je, Vajolet. -Viktori mleko. -Ovo je anomalija. -Viktori meso, jaja.
Obično se ne dešava. -Sve dolazi od njega.
Veoma je bolesna i dobiće pomoć, obećavam vam. -Sve što dobijamo dolazi od njega!
I sve je u kontroli. Sve je u kontroli.
Ne bismo ni... Možda truje hranu! -Dosta!
Došli smo ti u kuću, sedimo za tvojim stolom,
a ti vređaš i ponižavaš mog muža?
On te poziva da budeš deo nečega tako izuzetnog kao što je on,
a ti se ponašaš kao razmaženo derište,
zahtevajući odgovore na pitanja koja si izmislila.
Postoji obrazac, zar ne?
Obrazac sebičnog, razmaženog kukanja.
Ili je to samo očajanje da budeš interesantna?
Pljuješ u lice ovoj prilici.
Slama mi srce što bi tvoja tužna, očajna paranoja
mogla da uništi ono što pokušavamo da izgradimo.
Neću više da slušam tvoje patetično lajanje.
Frenk, dragi. Biću u autu.
Pa...
Džek, mislim da je tvoja žena previše popila.
Hvala.
Očekivao sam mnogo više od tebe.
Srećno, Elis.
Džek, hajde da porazgovaramo.
Jesi li uživala večeras? -Šta? Ne, nisam uživala večeras.
Planirala si celo veče da me sabotiraš.
Ne! Ne, nikad ti to ne bih uradila.
Nikada ti to ne bih uradila. Volim te.
Pokušavam da nas spasem.
Pokušavaš da nas spaseš odlaskom tamo.
Da, jer sam videla avionsku nesreću. Rekla sam ti.
Džek, sve što sam rekla za tim stolom je istina.
Frenk mi je to čak priznao. Priznao mi je u kuhinji.
Zato sam to uradila. Zato se sve to desilo.
On to ne bi uradio.
Džek...
Svi se ponašaju kao da sam luda.
Ja nisam luda.
I treba da me saslušaš.
Moraš da me saslušaš.
Hej.
Hej, pogledaj me. Pogledaj me.
Meni...
si ti...
važniji od svega ovoga.
Važniji si od Viktorija.
Važniji si od Frenka.
Verujem u tebe. U tebe.
Ali ne verujem u njega. Ne verujem mu.
I ne verujem ovom mestu.
I ne želim više da budem ovde.
Ne želim više da budem ovde. Moramo da odemo.
I možemo da odemo bilo gde.
Možemo da odemo bilo gde, i možemo stvoriti svoj svet,
i bićemo samo ti i ja, i bićemo dobro.
I nije važno gde idemo, samo kad smo zajedno.
Molim te, molim te.
Molim te.
U redu.
U redu?
U redu.
Sigurno?
Da.
Volim te.
Ali moramo da odemo večeras. Moramo da odemo. Ne možemo ostati ovde.
Hej.
Volim te. Idemo. -Volim te.
U redu. -U redu.
Džek? Spakovala sam nam hranu u slučaju da se vozimo celu noć,
ali mislim da sam sve spakovala.
Idemo.
Dušo, idemo. Hajde.
Žao mi je.
Šta?
Mnogo te volim, Elis.
Dušo, šta nije u redu? -Toliko sam se trudio da se ovo ne desi.
Šta? Hajde... -Molim te, veruj mi.
Dušo, moramo da krenemo. Moraš da voziš. Moramo da idemo. Kreni.
Žao mi je. -Ne! Ne!
Ne, Džek, molim te! Biću bolja!
Elis, izvini! Žao mi je!
Daj mi šansu! Ljubavi, molim te!
Daj mi šansu! Pustite me! -Žao mi je!
Daj mi šansu! -Žao mi je. -Džek, molim te!
Nanose mi bol! Ne! Ne!
Ne! Džek! Oni me povređuju!
Oni me povređuju! -Jebem ti sve!
Jebem ti sve!
Ne, molim vas. Molim vas, nemojte.
Draga ja sam...
sa tobom sve vreme...
Zar ne vidiš...
da čeznem da budem...
Kako ću se brinuti o tebi? -Ne govori to.
Naći ćeš drugi posao. U redu je.
Izvini.
Radiću dodatne smene. To nije problem.
Gotovo. Zašij je.
Držač igle.
Pinceta.
U redu, ljudi. Laku noć. -Laku noć.
Laku noć, doktorka.
Laku noć, Dr. Voren. -Laku noć.
Mislim da je osnovno pitanje...
Baš kasniš. Mislio sam da ćeš biti kući do 10.
Da. Mislila sam i ja.
Operacija je trajala veoma dugo.
Pa, umirem od gladi. Nisam ništa jeo.
Zašto nisi? -Nisam bio siguran šta želiš, a nisi mi odgovorila na poruku.
Nemam svoj telefon u operacionoj sali, Džek.
Bilo bi lepo znati to.
Jel topla voda i dalje ne radi? -Zvao sam tipa. Nije mogao da dođe danas.
Ako ne mogu da se istuširam, moram u krevet. -Ma daj.
Nisam te video ceo dan. -Znam, žao mi je, ali stvarno sam umorna, dušo.
Pleši sa mnom. -Ne, Džek. Prestani.
Upravo sam završila smenu od 30 sati, zašila sam 12 ljudi,
moram da se vratim za šest sati, i tako sam umorna.
Moram da legnem. U redu?
Mislim da je osnovno pitanje...
Da li znate nekoga ko je zaista srećan? Zar ne?
Ili zadovoljan?
Moderno društvo je ugušilo naše pravo ja,
i udaljilo nas od biološke sudbine.
Vidim tu verziju vas koju ste duboko zakopali
i koju svi ostali ignorišu.
To si pravi ti.
Znam da si ti čovek za koga se izdaješ.
Tako je bolje.
Dobrodošla kući.
Vidi ko se oseća bolje. -Hvala Bogu!
OK, ne viči, čuće te ceo komšiluk.
Tu sam. -Baš si mi nedostajala.
Počela sam da pišem tračeve u časopisu.
Jesi? Onda bi trebalo da ih pročitam. -Patetično.
Izgledaš senzacionalno! -Hvala. Bolje se osećam.
Tako sam srećna što si se vratila. -I ja, takođe.
Zdravo, Džek. Vidi ovaj auto. -Sviđa ti se?
Din će pokušati da ima seks sa ovim vozilom. -Gde je Din?
Igra golf sa Bilom.
Dušo, trebalo bi da im se pridružiš. Sve vreme si pazio na mene,
i zaslužuješ da se malo zabaviš. -Da, idi. Ostavi je. Sad je moja.
Idemo u baštu. -Šta? -Samo ćemo gledati u biljke i piti.
Nemam baštu.
Zdravo. -Zdravo.
Vidimo se kasnije.
Vajolet nije htela da ustane. Kao da joj je dupe zalepljeno za stolicu.
A Peg! Lice joj je bilo tako crveno, da sam mislila da će eksplodirati.
Peg je Piterova žena. Uvek je trudna.
Tako je, Da. -Da. -Da, naravno. Izvini.
Sve mi je mutno u glavi od tretmana.
U redu. -U redu. -Sve će ti se vratiti. -U redu.
O, Bože! Evo ih dolaze. -O, Bože! Zdravo!
Jesi li videla znak? -To je najlepši znak koji sam videla u životu!
Da li ste angažovali profesionalca da ga uradi?
Sami smo ga napravili. -Jeste? Ne, niste. Pokažite mi ga!
Uradila sam ovaj deo. -Pokaži mi. Koji deo?
Napravila sam sunce... -Napravila si sunce i...
Lepota je u kontroli. U simetriji je blagodet. Krećemo se kao jedna.
Zdravo. -Zdravo.
Sjajno miriše. -Hvala.
Kako si proveo dan? -Više se ni ne sećam. -Dobro.
Pa, malo si poranio, a ja imam...
toliko toga da završim.
Moram da izvadim jelo iz rerne.
Ne, izgoreće. Ne.
Prvo ćemo jesti, a to će povećati tvoju izdržljivost.
Bože, ovo izgleda predivno.
Draga ja sam...
sa tobom sve vreme...
zar ne vidiš...
da čeznem da budem sa tobom sve vreme.
Sada kada sam ja...
sa tobom sve vreme,
zar ne vidiš da.. -zar ne vidiš da...
čeznem da budem... -čeznem da budem...
sa tobom sve vreme. -Sa tobom sve vreme.
Projekat Viktori, podnosilac zahteva broj 426.
Ime: Džek Čejmbers. Starost: 29. Krvna grupa: O-negativna.
Psihološka evaluacija: prosečan. Nacionalnost: Britanac.
Izabrana supruga: Elis Voren. Ranije veze: da.
Da li razumete da je potrebna diskrecija da budete deo ove zajednice? -Razumem.
Da li razumete posledice indiskrecije? -Razumem.
Da li ste svesni da ste odgovorni za pripremu vašeg kućnog uređaja?
Jesam.
Da li pristajete na fizičke i medicinske uslove za ulazak u Viktori?
Da. -Da li ste svesni
da ste odgvorni za fizičku dobrobit vaše izabrane žene?
Jesam.
Da li ste svesni da morate izaći iz simulacije preko Viktori štaba svaki dan,
i vratiti se samo za vaš dodeljen broj sati? -Da.
Draga, ti mi...
nedostaješ sve vreme.
Zar ne vidiš da čeznem da budem...
sa tobom sve vreme.
Zar ne vidiš da čeznem da budem...
sa tobom sve vreme.
Dobrodošli u projekat Viktori.
Trenutno ima 72 aktivna korisnika.
Vaš ponovni ulazak je započeo. -... okrilje jednakosti.
Možemo pasti dublje u ono što znamo da je istina,
da žudimo za redom.
Možemo li popustiti hijerarhiji prirode?
Dozvolite svojoj svesti da utone u ovaj svet.
U ovu istinu.
Udubite se u to kakve stvari treba da budu.
Elis? -Nemoj!
U redu.
Dušo, imaš još jedan napad. Samo udahni duboko.
U redu je. Samo diši, Elis.
Tako je. Samo diši.
Dobro je.
Šta si uradio?
Elis, molim te, samo se smiri.
Sve će biti u redu. Mogu da objasnim.
Šta se dešava, jebote? -Volim te. -O, ne. Ne.
Ne govori to. Ne voliš me.
Ne radi mi to. -Ti me ne voliš. -Elis, razmisli o tome!
Razmisli o svom životu i šta zapravo želiš.
Ti si psihopata.
Imala sam život. Oduzeo si mi ga. -Ne, spasio sam ti život.
To nije istina. -Slušaj me. Radila si sve vreme!
Htela sam da radim! Volela sam da radim! Šta?
Bila si deprimirana. Nisi bila srećna. Mrzela si svoj život!
To je bio moj život!
Moj život! Ne možeš da mi ga oduzmeš!
Dao sam ti ovo!
Dao sam ti sve ovo, Elis!
Imamo sreće što smo ovde!
Frenk je izgradio ovaj svet da bismo mogli da živimo život koji zaslužujemo!
Moram da radim svaki dan
samo da bih zaradio dovoljno novca da ostanemo ovde,
i jebeno mrzim svaki minut toga. Jebeno mrzim, Elis!
Moraš da ostaneš ovde. I srećna si!
Srećna si.
Sve je u redu.
Elis. Super nam je ovde.
Zar ne želiš da ti bude super sa mnom?
Ne. Ne.
Naterao si me da se osećam kao da sam luda.
Došla sam kod tebe...
i učinio si da se osećam kao da sam jebeno luda.
Elis, tako mi je žao.
Ali ne moram više da te lažem.
Elis...
Elis, molim te, volim te. -Znam.
Znaš da te volim. Sve bih uradio za tebe. Ti si mi sve na svetu.
I ja tebe volim. O, Bože.
Nije važno gde smo, samo da smo zajedno.
Rekla si to. Rekla si mi.
Elis.
Elis, tako mi je žao. -O, Bože.
Ima li drugih?
Ima li drugih ljudi poput mene? Gde su njihova tela?
Ne znam gde su. -O, Bože.
Ne znam ni ko su ti ljudi. Kunem se.
To nas se ne tiče. Čovek je odgovoran za svoju sopstvenu ženu i ništa drugo.
Znači, sve žene su zarobljene ovde?
O, Bože, deca.
Ne, Elis, deca nisu stvarna. -O, Bože. -Nisu stvarna.
Ne brini za njih. Tu smo samo ti i ja.
Pogledaj me. Ne brini za njih. Pogledaj me. Samo ti i ja.
U redu? Samo smo ti i ja. Ostani sa mnom.
Samo mi treba... -Bićemo srećni.
Samo trenutak. -Bićemo srećni ovde.
Ne, Džek. Ne, Džek, molim te.
Prestani. Elis!
Ne, treba mi momenat...
Pusti me! Ne mogu da dišem!
Pusti me! -Elis, prestani!
Ne! Ne! -Prestani, Elis!
Prestani!
Elis?
Šta se desilo?
Šta je bilo? -Džek Čejmbers je mrtav.
Elis, slušaj me. -Moram nešto da ti kažem. -Ne, moraš da odeš.
Ne. Ovaj svet nije stvaran.
Elis, ubiće te. -Frenk je napravio program.
I stvorio je svet... -Znam. Znam. I oni će te ubiti. -Šta?
Oni će te ubiti u stvarnom svetu. Oni će ubiti tvoje pravo telo.
Šta? -Moraš da odeš. Važi? O, Bože.
Elis, ako čovek umre ovde, umreće i u stvarnom svetu.
Džek ne može da te vrati u ovo vreme. Ne može kao što je mogao ranije.
Moraš opet da izađeš odavde, odmah.
Elis, moraš da kreneš. Vozi. Uzmi Džekov auto!
Moraš da odeš u štab. -Bani, odgovori mi!
Moraš odmah da kreneš! -Kako to misliš, znaš?
Slušaj...
Oduvek sam znala.
Izabrala sam ovo.
Moja deca su ovde.
Bani, tvoja deca nisu stvarna. -Jesu.
Ona su za mene stvarna, Elis. -Ništa nije stvarno. -Jer ovde su živi!
Ovde ih nisam izgubila.
Ovde mogu da ih zadržim. Zar ne shvataš?
Šta je sa..? Da li znaju? Šta je sa ženama, da li znaju? -Ne.
Ne znaju.
Idi.
Moraš da odeš.
Gospode, Elis, čija je to krv? Džek!
Šta se dešava? Gde je Džek? Din?
Vrati se unutra, Elis. Dušo? Prestani.
Gde je Džek? Šta to ona radi? -Džek!
Dušo, idemo unutra. -Moramo da uđemo unutra, molim te.
To su deca.
Gde je Džek?
Peg. Uđi unutra kod dece, Peg!
Peg, ona nije dobro.
Rekli su da ovako nešto ne može da se desi! -Umukni, Bil!
Obećali su da će biti bezbedno! -Džek!
To je podsetnik ko smo mi!
Došli smo da spasimo svet od samog sebe.
Mi smo avangarda obećanja. Mi smo budućnost.
Mi smo sjajno bratstvo, svaki od nas.
Približavamo se portalu Viktori.
Pripremite se za izlazak za deset, devet, osam...
Čiji je ovo svet? -Naš!
Čiji je ovo svet? -Elis!
Idi! Idi, Elis! Idi!
Ne, ne!
Pusti me! -Naći će te!
Molim te, molim te! Ne budi takva jebena...!
Rekli su da se to neće desiti!
Jebote!
Zaustavite je, idioti!
Zaustavite je!
Ne!
Nivo bezbednosti je crven. Nalazimo se u skloništu.
Ostanite unutra i čekajte dalja uputstva.
Pažnja, stanovnici ViKtorija. Nivo bezbednosti je crven.
Gde je ona? -Težak sudar.
Dva automobila i Kolins. Kolins je mrtav, gospodine.
Slušaj me, ne dozvolite joj da izađe!
Ako stigne tamo, proći će. Ko će je vratiti unutra?
Frenk?
Frenk, šta da radimo? Gospodine?
Ti glupi, glupi čoveče.
Sada je red na mene.
Ne!
Hajde! Sranje!
Ne ostavljaj me.
Ti i ja.
Zauvek.
Ti i ja.
Jednom kada prepoznamo tu stvarnost...
bićemo slobodni.
NE BRINI, DUŠO